Название: П'ятеро в ліфті, не рахуючи Музи
Автор: Стефан Піпа
Издательство: ЛитРес: Самиздат
Жанр: Приключения: прочее
isbn:
isbn:
П'ятнадцять хвилин перед шістнадцятою годиною. № 5.
Молодий чоловік саме розмовляв по вуличному таксофону:
– То коли я можу підійти за грошима? – він уважно вислухав відповідь абонента, – Гаразд, домовилися.
Молодий чоловік повісив слухавку, сплюнув на землю, дістав цигарку, закурив. Раптом до нього підійшов чолов’яга в окулярах і з великим рюкзаком на спині, з мапою міста в руках:
– Здравствуйтє , – ламаною російською почав він, – Ізвінітє…
– Ну? – прихильно дозволив молодий чоловік.
– Скажітє, гдє єсть КЛІО?
– Шо? – перепитав співбесідник і взяв в руки мапу, – Яке таке КЛІО?
Лінії на мапі мало що прояснювали.
– Гдє-то тут, – тицьнув пальцем в мапу іноземець.
Молодик придивився у вказане місце і ще більше заплутався. А щоб відв’язатися від надокучливого чужинця, навмання махнув рукою:
– Там.
– Спасібо, – щиро подякував іноземець та пішов у вказаному напрямку.
А чоловік попрямував до нового офісного центру на зустріч із сумою триста умовних одиниць.
3
Вона вставила в друкарську машинку новий чистий аркуш паперу і продовжила нанизувати літери-намистинки на нитку своєї оповіді.
І саме того одного прекрасного дня від самого ранку ODIN працював як завжди. Вгору – вниз, вгору – вниз. Так одноманітно продовжувалося приблизно до шістнадцятої години, коли в його кабіну зайшло одразу п’ятеро людей.
ODIN бачив їх вперше: юний хлопець, поважний дідо з ціпком, усміхнений вусань, втомлений чоловік з течкою і тілистий коротун.
ODIN плавно закрив двері і почав повільно підійматися. І тут на нього щось найшло, точніше, щось в нього увійшло. Увійшло невідомо звідки, увійшло незвикло, не так, як в нього входять пасажири і не так, як в його двигуни входить струм. Увійшло так, що ODIN раптом зрозумів для себе одну важливу річ: «Він – більше, аніж просто ліфт. Він – УСЕ!».
Від такого просвітлення, якому позаздрив би будь-який буддист, високо в шахті ліфту коротнуло, посипалися іскри, і в офісному центрі пропало світло.
ODIN завис між землею і небом десь на рівні четвертого-п’ятого поверху офісного центру.
Тут кабіну під Нею злегка трусонуло. В ліфт якраз заходили пасажири. Вона звірила присутніх зі своїми нотатками і подумки відзначила:
– Все правильно. Всі на місці. Привіт, хлопці. Я знаю ваше недалеке майбутнє.
І десь між четвертим і п’ятим поверхами ліфт зупинився, бо в офісному центрі раптом пропало світло.
Наступні ж декілька хвилин Вона просто стенографувала почуте від пасажирів ліфту.
Залишками своєї свідомості ODIN ледве підживлював себе, а втім цього СКАЧАТЬ