Название: Темні уми
Автор: Александра Бракен
Издательство: Книжный Клуб «Клуб Семейного Досуга»
Жанр: Социальная фантастика
isbn: 9786171251311
isbn:
Нам заборонено торкатись будь-кого, навіть одне одного.
– Цього разу все інакше, – мовила я. Кожне слово кололо в горлі. Власний голос видавався ніби чужим. Кволим.
Лікарці Беґбі стало часу лише на те, щоби кивнути. Легенький порух, майже непомітний, перше ніж чиясь рука відсунула завіску.
Я вже бачила цього офіцера ПСІ-спецсил – Сем називала його Ґрінчем, бо він виглядав так, наче щойно зійшов з екрана, хіба що шкіри зеленої бракувало.
Ґрінч кинув на мене одним оком, при цьому кутик його верхньої губи роздратовано смикнувся, а тоді махнув лікарці на вихід. Вона, зітхнувши, поклала свій блокнот мені на коліна.
– Дякую, тобі, Рубі, – мовила вона. – Якщо болітиме дужче, клич на допомогу, добре?
Чи вона під кайфом? Хто мені допоможе – хлопчик за сусідньою завіскою, котрого нудить?
Але я все одно кивнула, дивлячись їй услід. Останнім, що я побачила, була рука лікарки, що засувала завіску. Приємно, що вона потурбувалась про мою приватність, хоча це і видавалося мені трохи наївним, зважаючи на чорні камери, націлені просто на ліжко.
Такі камери були встановлені по всьому Термонді, і їхні незмигні зіниці невтомно стежили за тобою. Лише в нашому боксі їх було дві, по одній у кожному кінці, і це якщо не брати до уваги тієї, що знаходилася за дверима. Могло видатися, що армійці дещо передали куті меду, але коли ми прибули в табір, нас була всього лише жменька, тож за нами і справді могли спостерігати цілодобово, допоки їхні мізки не закипали від нудьги.
Щоби запримітити червоний відблиск усередині чорного вічка, який був єдиною ознакою, що на тебе наведено фокус камери, треба було примружитись. З роками, коли в Термонд отими старими шкільними автобусами позвозили більше дітей, ми із Сем помітили, що камери в нашому боксі більше не блимають червоним – принаймні не щодня. Те ж саме було і з камерами в пральні, вбиральні та їдальні. Мабуть, маючи під опікою три тисячі дітей на квадратну милю, неможливо за кожним спостерігати.
Утім, вони бачили достатньо, щоби посіяти в наших серцях страх Божий. Якщо хтось із нас спробував би повправлятись у своїх талантах, навіть під прикриттям ночі, то в нього були прекрасні шанси бути пійманим.
Ті миготливі вогники були такого ж відтінку, як і червоні нарукавні пов’язки ССПівців. Символ Ψ на багряному тлі пришитої до пов’язки емблеми свідчив про те, що їх спіткала нещаслива доля – наглядати за дітьми-фріками, зібраними із цілої країни.
На камері над моїм ліжком вогник не світився. Коли я це усвідомила, то на мене зійшло таке полегшення, що навіть повітря видалося солодким. Принаймні хоч на мить я залишилась наодинці із собою. У Термонді то було майже нечуваною розкішшю.
Лікарка Беґбі – Кейт – СКАЧАТЬ