Название: Земля людей (збірник)
Автор: Антуан де Сент-Екзюпері
Издательство: Фолио
Жанр: Зарубежная классика
isbn: 978-966-03-7683-0
isbn:
Якось я прочитав захоплену розповідь про твою пригоду, Ґійоме, і давно хочу поквитатися з тим викривленням твоєї постаті. Тебе вивели якимось зухвалим, «гаврошем», так ніби мужність полягає в тому, щоб принизитися до школярського скализубства у час небезпеки чи перед лицем смерті! Вони тебе не знали, Ґійоме. Ти не мав потреби брати суперника на глузи перед боєм. Коли збирається на бурю, ти кажеш: «Наближається буря». Ти приймаєш загрозу, бо ти її гідний.
Я винен тобі, Ґійоме, ці свідчення з моєї пам’яті.
Тієї зими, вилетівши в рейс через Анди, ти пропав на п’ятдесят годин. Повернувшись із глибин Патагонії, я прилучився в Мендосі до пілота Делє. П’ять днів поспіль ми марно кружляли над гірським хаосом. Наших двох літаків будо вочевидь недостатньо для пошуків. Здавалося, навіть сотня ескадрилей за сто років не обстежить безкрає згромадження гір із шпилями, що випинаються на сім тисяч метрів. Ми вже, були, зневірились. Навіть місцеві контрабандисти, «бандідос», за п’ять франків ладні на будь-який ризик чи злочин, відмовились вести рятувальні загони у ті гори. «Нам своє життя дорожче, – казали вони. – Взимку Анди людину живцем не випустять». Коли ми з Делє повертались до Сантьяго, чилійські службовці теж радили нам зректися пошуків: «Нині зима. Якщо ваш товариш і не розбився насмерть, він замерз уночі. Там, у горах, нічний мороз перетворює людину на уламок криги». І коли, потім, я знову никав серед велетенських мурів і веж Андів, мені здавалося я вже не тебе шукаю, а твоє тіло у німоті снігового храму.
Нарешті, коли на сьомий день я снідав між двома вильотами в мендоському ресторані, хтось раптом розчахнув двері й вигукнув… ох!.. лічені два слова:
– Ґійоме… живий!
І всі, хто там був, між собою незнайомі, цілувались на радощах.
За десять хвилин я піднявся в повітря, взявши на борт двох механіків – Лефевра й Абрі. А за сорок хвилин я приземлився на шляху, угадавши, не знати як, машину, що везла тебе кудись у бік Сан-Рафаеля. Славна то була зустріч: ми всі плакали, ми душили тебе в обіймах: ти живий, ти воскрес, сам сотворив це диво! Отоді ти висловився, і то була твоя перша фраза, слова сповнені прекрасної людської гордості:
– Те, що я зумів, присягаюсь тобі, жодній скотині було б не до снаги.
Згодом ти розповів нам, як усе сталося.
Впродовж двох діб віхола заповнила весь простір снігом, вкривши чилійські схили Андів заметами у п’ять метрів завтовшки, і пілоти американської компанії Пан-Ейр повернули назад. А ти таки вилетів, щоб знайти яку продуховину в небі. Ти її знайшов трохи далі на південь, ту пастку: там хмаровиння стояло на висоті до шести тисяч метрів, а над ним бовваніли лише окремі шпилі. Ти піднявся до шести з половиною тисяч і взяв курс на Аргентину.
Нисхідні повітряні потоки іноді викликають у пілота чудне відчуття нездужання. Мотор працює, СКАЧАТЬ