Название: Не йди
Автор: Марґарет Мадзантіні
Издательство: Книжный Клуб «Клуб Семейного Досуга»
Жанр: Зарубежная образовательная литература
isbn: 978-617-12-1335-7, 9786171213340
isbn:
– Хочеш скупатися?
– Так.
– Тоді я піду одягну купальник.
Я подивився, як вона попрямувала до дому, подивився, як її вольові та впевнені ноги ступали пляжем. Знов подумав про ті інші ноги, кістки, а не ноги, але м’які всередині, куди я поліз рукою. Я знову відчув смак того поту, того страху. «Рятуйте, – шепотіла вона. – Рятуйте.»
Зараз Ельза вдягала купальник у саду, вона всміхнулася, як люди всміхаються речам, що їм належать. Я знов подивився на сонце, яке сідало за море в рожевих відблисках, та подумав, що я дурний. Це був чудовий вечір у моєму житті, я мусив покинути свої дурниці заради такого моменту спокою.
Вона повернулася в сливовому купальнику, тримаючи великий рушник. Вона була ще надзвичайно гарною, худішою, ніж коли я з нею познайомився, можливо, трохи жорсткішою, але й вірнішою. Її фізичний стан, про який вона так дбала, повністю відповідав духовному.
– Ходімо?
Той білий клинець на звороті купальника, перед котрим я тремтів немов перед суддею, зник у неї між стегон. Я різко підхопився. Вона стояла перед самою водою, я подивився на обрис її спини. Я був чоловіком її життя, тим старим, що чекатиме на неї перед крамницями. Можливо, вона хотіла іншого, можливо, він у неї навіть був. Вірність не є цінністю розважливого періоду життя. А невірність є, тому що вона потребує обачливості, заощадливості, стриманості та всіх інших якостей, що притаманні старим. Ми з нею ставали неначе старе пальто, що втратило свій первісний крій, а з ним і неприємну жорсткість, але саме вгинання й природна зношеність тканини роблять його єдиним у своєму роді, неповторним.
Я скинув із себе халат і залишив його на піску. Ельза повернула голову й зойкнула:
– Та ти ж голий!
Заходячи у воду, вона сміялася з моїх білих сідниць, надто широких для чоловіків. Чи я їй ще подобався? Напевно, вона воліла мене одягненим, прикритим дрантям. У мене був животик, а на руках не було м’язів. Та я хотів, щоб вона дивилася на мене не поблажливо, щоб вона побачила недосконалості чоловіка, з котрим їй доведеться провести залишок свого життя. Я пірнув і поплив, не висовуючи голови над поверхнею, доки не відчув, як у мене надулися груди й стало важко. Я виплив і ліг на спину наче плавець, а вода іноді заливалася мені в рот. Спочатку я відчув її руки, що розсікали воду, а потім вона випливла теж побіля мене. Мокре волосся розкрило її обличчя. Я подумав СКАЧАТЬ