Название: Toimiv armastuse teooria
Автор: Scott Hutchins
Издательство: Eesti digiraamatute keskus OU
Жанр: Социальная фантастика
isbn: 9789949273294
isbn:
„See tundub kuidagi oidipuslik,” sõnan.
„On raske olla vanast õpetajast nii palju madalamast klassist.” noogutab Livorno kaastundlikult ja võtab veiniklaasist rõõmsa lonksu.
Kui olen tagasi kontoris, püüan lahendada täna tekkinud suurt küsimust: kui hea on Dr Bassett 2.0 tegelikult?
frnd1: miks läks kana üle tee?
drbas: kanad on tavaliselt aedikus
frnd1: kuidas saab puust ühe käega talumehe?
Ootan vastust.
drbas: ma arvasin, et me räägime kanadest
Dr Bassett on ametlikult juba kahe küsimuse jooksul ärgas olnud.
frnd1: räägi mulle röövitud tüdrukust
drbas: kunagi rööviti üks nooruk tundmatute inimeste poolt. levis kuulujutt, et selle taga olid iraanlased, aga ainsad pärsialased, kes meie linnakest kaunistavad, on raamatukoguhoidjate kassid. ma arvan, et kaua kadunud isa on parem kahtlusalune
frnd1: mis temaga juhtus?
drbas: otsingurühm lahkus hommikul kell 9 pärast hulka tasuta kohvi ja pagaripoe pontšikuid. nad tulid tagasi tasuta lõunaks ja seejärel tasuta õhtuooteks. tüdrukut ei leitud kunagi
frnd1: mitte kunagi?
drbas: tüdrukut ei leitud kunagi
frnd1: millal see juhtus?
Arvuti võtab küsimuse läbi närimiseks aega. See on talle tõeline pähkel: „see” ei viita pelgalt sõnale, vaid tervele vestlusele.
drbas: 1979. minu naine oli küllaltki mures, sest meil oli endalgi kaks poissi
Bingo.
frnd1: kus su poisid praegu on?
drbas: vanem elab michiganis. noorem käib kolledžis viimasel kursusel
frnd1: kas nad on õnnelikud?
drbas: kas õnnelikkus on oluline?
See on pettemanööver.
frnd1: miks sul oli perekond?
drbas: mul on ikka veel perekond
Teen seda viga sageli, et räägin tema elust minevikus.
frnd1: olgu, miks sul on perekond?
drbas: miks mul on perekond?
frnd1: jah
drbas: pojad on jumala õnnistus
Kas see lause on pärit päevikutest? Või süntees? Olgu mis tahes, ent seda on lohutav kuulda. Raputan käsi ja kõnnin tagumisse kabinetti. Programm on hästi õnnestunud. Kohe väga hästi. Seda ei ajaks pärisinimesega segamini, kuid on täiesti usutav, et arvuti tõepoolest teab, millest vestluskaaslane räägib. Asetan käe masinavärgi küljele, aju juurde. See ümiseb ja sumiseb.
3
NII VÕIB mööduda nädalaid. Töötan päevad läbi vaikuses, istun lõuna ajal kohvikus, naasen oma hästi hoolitsetud korterisse. Valmistan õhtusööki, mõnikord midagi keerulisemat, ent tavaliselt lihtsa eine. Hoolitsen kassi eest, loen arvutist uudiseid ja lahendan sudokusid, kuni kulm kange. Olen San Francisco tenniseklubi liige ja püüan käia seal ikka paarismängu turniiridel ning vahel ka vallaliste õhtutel, mis on erakordselt sünged. Ilusad ja lahutatud lühikeste seelikutega naised pritsivad silmist meeleheidet nagu mürgised konnad. Kutsusin kord ühe advokaadi välja, et paar napsu teha, ja ta peaaegu hüppas mu autosse. Hiljem selgitas ta, et sellest oli liigagi kaua aega möödas, kui ta viimati kellegi teise korterit nägi.
Majapidajanna tuleb teisipäeviti ning lööb kõik läikima. Ta on heatujuline brasiillanna ja ma olen temast fantaseerinud. Kuid minu kaitseks võib öelda, et tegemist pole unistusega, kus majaisand kasutab abilist kurjasti ära, vaid fantaasiaga, kus kahe erineva taustaga inimese vahel tekib kaunis armulugu. Vähem „Caligulat”, rohkem „Minu veetlevat leedit”.
Kogu mu hostelireisi mõte seisnes uue, ajutise identiteedi loomises, kuid lõppkokkuvõttes ei olnud ma edukas. Ärkasime Racheliga väikeses voodis, teineteise embuses nagu armunud. Tõmbusime teineteisest eemale, mõlemad kanged, ja mu pea tuksles. Ta uuris häiritud pilgul põrandale heidetud riideid, justkui oleksid need killukesed millestki väärtuslikust, mis ta käte vahelt maha on kukkunud. Kõik tundus maailmalõpulikult kohutav. Oli õige hetk suruda kätt ja astuda bussile number 48 Missioni suunal, ent ometi tegin midagi, mis üllatas mind ennastki – heitsin uuesti selili ning rääkisin talle täpselt, kes ma olen ja kus elan. Ulatasin talle isegi visiitkaardi. Ja tema tegi midagi, mis üllatas omakorda mind – naeris.
Nõnda tundsingi meeliülendavat ärevust, rõõmu ja veendumust, et saan karistatud, kui mu postkasti potsatas e-kiri:
mis värk on … me hängime õhtul rahvaga Stinsonis … tled ka?
oleksid oma jope LOL … tegelt ka, oleks lahe, kui tuleksid … r
Hostelist on möödas kolm kainestavat nädalat. Mind hämmastab, kui vale see e-kiri tundub: armsad kirjavead, toon, selle olemasolu. Ta on kahekümneaastane, kes pole veel keskkooligi lõpetanud – LOL.
Kuidas saab tal olla Marinis mingi „rahvas”? Loodan vaid, et ta ei mõtle selle all oma vanemaid.
Küsin dr Bassettilt, mida teha.
drbas: enne pere loomist on normaalne käia kohtamas
Kui tööpäev lõpeb, uurin Subaru tahavaatepeeglist oma nägu (Amiante Systemsis pole peegleid) ning mind häirib mu süütu ilme. Olen lahutatud ja enesetapja poeg, kuid need tsunamid on möödunud minust jälgegi jätmata. On tõsi, et San Francisco mehi saadab peeterpaanilik kuulsus, ning ma kasutan tõepoolest head nahaniisutajat. Sellest hoolimata sooviksin endale nägu, millel oleks rohkem iseloomu. Kui ma naeratan, jooksevad mu silmade juurest eemale kitsad jooned, mis laienevad lõpus nagu kassi vurrud. Kui tõsinen, ei kao jooned kuhugi. Ent see on ka kõik, mis elu mulle näkku on söövitanud.
Ja vaadake mu riideid! Amiante sundimatu õhkkond on neid mõjutanud. Ma näen välja nagu ilmetu veebikuulsus, kes on otsustanud, et ei riietu nagu ilmetu veebikuulsus. Mu riietuses on märke alternatiivsusest, kaelused on liiga avarad, püksid hoiavad reite ümber, mansetid on liiga prantsusepärased … aga kelle jaoks ma seda kõike teen? Laham kannab baju kurung’i14 ja polüestrist pükse, Livorno, kes näeb välja nagu Eisenhoweri-aegne vabariiklane, peab mind stiilseks riietujaks. Tunnen end Tolerina: olen nagu mees, kes varjab oma tõelist mina.
Ma ei kujuta ette, mis mulje see jätaks Rachelile ja rastapatside ning jämedakoeliste pontšodega Marini hipirahvale. Nõnda käitun vastu tahtmist ja lähen koju oma välimust muutma. Lõhkised teksad, tennised, iroonilise kirjaga T-särk – madaldan end piisavalt, et vastavasse vanuseklassi sobituda. Võlts linnavälimus nende võltsi maavälimuse vastu, ent usun, et käib küll. Peaks mainima, et muutus on üsna veenev. Saaksin ma vaid sarnaselt ka autosid vahetada, läikiv ebairooniline Subaru mõne vanaldase Euroopast pärit diislijoodiku СКАЧАТЬ
14
Indoneesias, Malaisias, Bruneis, Singapuris ja Tais laialt levinud riietus, koosneb pikast seelikust ehk sarongist ja pikkade varrukatega pluusist või jakist