Название: Сніданок на снігу (збірник)
Автор: Анатолій Дністровий
Жанр: Современная зарубежная литература
isbn: 978-966-14-7016-2, 978-966-14-7015-5, 978-966-14-7012-4, 978-966-14-6539-7
isbn:
– Цікаво, – сказав Зарецький.
– Що вона там знову про мене бреше? – обернувся до них Микола.
– Розповідає, що ви новий Довбуш! – пожартував Зарецький.
– Та ні – я домашній, – усміхнувся він.
– Ми домашні – до пори, до часу, – сказав Богдан.
На санях вони доїхали до готелю, Людмила залишилася чекати в холі. Богдан піднявся до себе. Набрав Віолетту, вона взяла слухавку – як завжди, трохи незадоволена. Він розпитав про погоду. Вона сказала, що їх добряче засипає снігом. Зарецький сказав, що тут те саме, порадив піти в маркет і купити все необхідне, бо невідомо, якими будуть обставини.
– Який маркет? Які обставини? Ти про що? – почув він у відповідь.
– Мабуть, прийшов циклон. Усе може бути паралізованим. Якщо ти зараз не подумаєш про наступні дні, то буде пізно.
– Господи, ну коли ти вже перестанеш мені читати нотації! Який маркет? Чого я маю кудись іти? Я зробила манікюр і не хочу поламати собі нігті через якісь ідіотські сумки з продуктами, – обурилася Віолетта.
– Дивись, щоб завтра від голоду не гризла свій манікюр, – саркастично відповів Зарецький.
– Я краще поїду до мами, поки це все не втрясеться. Візьму таксі – і поїду до мами, – дружина ніби відмовлялася чути його аргументи.
– Таксі вже можуть не їздити, і до мами доведеться йти пішки. Але, звісно ж, тобі все вирішувати, ти ж доросла людина, – вже значно спокійніше сказав Богдан.
– Коли ти починаєш так говорити, то в мене відразу пропадає настрій, – в її голосі вчувалася образа.
– Добре, не буду набридати, – на цьому розмова між ними закінчилася. Віолетта не поцікавилася, як справи у чоловіка чи як проходить семінар.
Він поспіхом зібрав свої речі в дві спортивні сумки і невдовзі здав номер. Людмила підвелася зі шкіряного дивана в холі, відклавши журнал на столик, підійшла до нього.
– У тебе все добре?
– Здається, так.
– Втомлено виглядаєш, ніби тебе щось гризе.
– Усе нормально.
Зарецький спершу вирішив покурити. Він дивився, як тихо падав пелехатий, густий сніг, як затягнув собою місцеві краєвиди – будинки, дерева, вулиці, гори, небо; йому здалося, ніби він опинився на іншій планеті, де все відбувається геть по-іншому, де в людей інші уявлення про час і простір, інші звички, інші бажання, інші тривоги і сни. Богдан замислено курив, а Людмила уважно дивилася на його зосереджене СКАЧАТЬ