Название: Minu Setomaa. Külatüdrukust kuningriigi peaks
Автор: Annela Laaneots
Издательство: Eesti digiraamatute keskus OU
Жанр: Книги о Путешествиях
Серия: Minu Setomaa
isbn: 9789949651658
isbn:
Ülembsootska on inimene, keda austatakse, tema sõna ja ütlustega arvestatakse ja teda kutsutakse kõigile tähtsamatele üritustele. Ülembsootska peab avakõne. Ikka enne Eesti presidenti või peaministrit, kui nemadki juhtuvad samal sündmusel Setomaa pinnal viibima. Ja president on lisanud Setomaa ülembsootska oma iga-aastase vabariigi aastapäeva vastuvõtu püsikülaliste nimekirja. Loomulikult kohtub ja arutleb ülembsootska ministrite, kantslerite ja ministeeriumide ekspertidega Setomaa arengut puudutavatel teemadel. Annab au ka siit ilmast lahkunud leelonaistele ja teistele pärandikandjatele.
Venelased on teinud ülembsootska nimetamise enese jaoks lihtsaks. Ülembsootska ametisaua – kiiora – kandja on teisel pool kontrolljoont Petseris korol või koroleva[3.], olenevalt ülembsootska soost. Eestis on ülembsootska setodele sama tähtis kui president.
Rahva juhi soo osas on Setomaa minu arvates üks võrdõiguslikumaid paiku. Hinnang temale ja tema tööle antakse tegude järgi, pole vahet, kas ta on naine või mees. Nii olen ma isegi pidanud end kogu oma senise elu meestega võrdseks.
Naiste meestega võrdseks pidamise tagamaid tuleb otsida seto kultuurist. Naljatledes võib elukorraldust Setomaal kutsuda ka matriarhaadi sugemetega elukorralduseks. Sootska Ahto on hästi sõnastanud, et Setomaal oli vanal ajal justkui kaks paralleelmaailma – üks oli meeste ja teine naiste maailm. Üks ei olnud teisest ülem ega kõrgem, vaid need toimisid võrdsena kõrvuti. Naised otsustasid ja hoolitsesid selle eest, mis toimus kodus, mees vastutas väljaspool kodu toimuva eest.
Uued ajad on aga Setomaale jõudnud kohale varem kui mujale Eestisse.
„Naine mehega võrdne? Päriselt? Meil on ka nii,“ kinnitavad eestlased, kel meeste ja naiste palgalõhe on suurim Euroopas ja naisi tippjuhtide kohale tõusmast takistab nähtamatu klaaslagi. Esimene naissoost ülembsootska valiti Setomaal 2001. aastal. Nüüdseks, aastaks 2019, on Setomaa 14 sootskast viis naised. Eestis pole taasiseseisvumise aja jooksul minu ülembsootska-aastani olnud mitte ühtegi naissoost peaministrit, ammugi siis presidenti.[4.] Valitsuse paraadfotodel paistab pintsaklipsustatud ministrite rivis paar-kolm naisministrit, lilled süles. Naisi on ministriameteis olnud ka vähem, harva rohkem kui paar ja siis on see juba olnud nii erakordne sündmus, et on ületanud uudiskünnise. Setomaa ülembsootskal pole aga käes mitte lilled, vaid kiior.
Igal juhul on seto kultuuri alustala ja kõige austusväärsem inimene lauluema. Leelonaine, kes oskab panna kõik ümbritseva ja olulise kokku seto lauluks ehk leeloks. Lauluks, kust elutõed jõuavad järgmistegi põlvkondadeni – suulise pärimusena edasi antud elutarkused.
Minu jaoks oli ja on Seto kuningriik alati olnud, nagu sootska Õie on tabavalt nimetanud, seto rahvuse manifestatsioon, eraldi rahvuseks olemise iga-aastane kinnitus. Uhkus, au. Meeldetuletus, et ehkki meil, setodel, pole oma riiki, mis hõlmaks kogu me asuala, on meil oma kuningriik. Piir mängu ja tõelise elu vahel Seto kuningriigis on habras. Olgem ausad, üle selle piiri hüppavad setod ise edasi-tagasi mängleva elegantsiga.
Mulle eelnenud ülembsootska Aarne kõneles kord nii:
„Vinne poolõ pääl kutstas ülembsootskat korol – taa meelü-i meele, sootskilõ sukugi’, tuuperäst, õt kuningast om õks Peko. No’ mia’ tetä’, korol, sis korol. Vinnemaa om suur ja lag’a, mõni tiid, mõni tiiä-i.
Maar’apäävä hummogu sõidi Petserehe, Vinne tollimiis kaes massinat, näge kiiorat ja küsüs:
„A eto tšto takoe? “
„Tseremonialnaja palka,“ ütli ma’.
„Zatšem eto vam?“
„Ja korol!“
No tsuut jäi puudu, õt olõs ulli päähä är’ viidü.
Õdagu tagasi sõitõh om piiri pääl pikk järekõrd. Tollih om tõõnõ miis. Näge, õt olõ seto rõivih, tege juttu:
„Otkuda prijedeš?“
„Iz Zigovo.“
„Ahaa, praznik! U vas tam korolja võbirajut?“
„Da, võbirajut. Zdes i tam.“
„A tam gde? V Võru?“
„Da, ot Võru do Värska.“
Kaes sis massinahe, näge kiiorat, kaes mullõ otsa...
„Ja korol!“ ütli ma.
„Proježaite!“ Ja käänd minnu Vinne massinide ritta, mia om tühi.
Võtt paprõ, vii putkahe ja käsk aamõtnigul kipõlt tetä’.
Nii om: kõrd kaetas ku ulli, kõrd võõdas ku kuningat.“[5.]
Setod on päris teistsugused võrreldes eestlastega, eks? Kes me siis oleme? Eestlased? Venelased? Venestunud eestlased? Eestistunud venelased? Ei see ega too ongi seto. Üks kahekümne neljast soome-ugri rahvast. Kuna setode keel on eestlaste omast erinev, usk – õigeusuga põimitud põline maausk – ka teistsugune, on olnud aegu, kus setosid on põlatud. Nende teistsugususe pärast. Setod aga, harjununa sajandite jooksul elama katõ ilma veere pääl[6.], nagu on kuulda me hümniski, on tõmbunud seepeale veelgi endasse, elanud oma seto elu edasi ja säilitanud enda kultuuripärandit, mis mujal Eestis aegade hämarusse kadunud.
1 Annela valiti ülembsootskaks augustis 2014, Setomaa vallad liideti ühiseks omavalitsuseks – Setomaa vallaks – 1. jaanuarist 2018. [ ↵ ]
2 Vabarna Anne ehk Anne Vabarna (1877–1964) – kuulus seto lauluema. Setodel on seto keeles rääkides kombeks öelda enne perekonnanimi (vanasti talu- või isanimi), seejärel eesnimi. Siin raamatus on autor kasutanud mõlemat varianti. [ ↵ ]
3 Korol – kuningas, koroleva – kuninganna. (vene k) [ ↵ ]
4 Nüüdseks, aastaks 2019, on Eesti saanud omale naissoost presidendi (2016), peaministrit endiselt mitte. [ ↵ ]
5 Vene poolel kutsutakse ülembsootskat korol [kuningas] – see ei meeldi meile, sootskatele, üldse, sest kuningas on ju Peko. Aga mis teha, kui korol, siis korol. Venemaa on suur ja lai, mõni teab [Setomaad], mõni mitte.Maarjapäeva hommikul sõitsin Petserisse, Vene tolliametnik vaatab autot, näeb kiiorat ja küsib:„Mis see on?“„Rituaalikepp,“ ütlen ma.„Miks teil see on?“„Ma olen kuningas!“Õige vähe jäi puudu, et oleks hullu pähe ära viidud.Õhtul tagasi sõites on piiril pikk järjekord. Tollis on teine mees. Näeb, et olen seto rahvariietes, ja teeb juttu:„Kust tuled?“„Sigovolt [Radajalt].“„Aa, pidu! Teil valitakse seal kuningat?“„Jaa, valitakse. Siin ja seal.“„Aga kus seal? Võrus?“„Jah, Võrust Värskani.“Vaatab autosse, näeb kiiorat, vaatab mulle otsa.„Ma olen kuningas!“ ütlen ma.„Tulge siitkaudu!“ Ja suunab mu Vene autode ritta, mis on tühi.Võtab paberid, viib СКАЧАТЬ