Название: Жінка у вікні
Автор: Е. Дж. Фінн
Издательство: Книжный Клуб «Клуб Семейного Досуга»
Жанр: Современные детективы
isbn: 978-617-12-4821-2,978-617-12-4536-5
isbn:
– Ага. – Він підводить погляд вгору, на лампочки, вмонтовані у стелю. – Є якась причина, чому ти тримаєш тут усе в такій темряві? Медична, чи щось таке?
Я відчуваю, що шаріюся.
– Багато людей з… – яке б тут слово дібрати? – …у моєму стані відчувають себе незахищеними, коли навколо надто багато світла. – Я вказую на вікна. – До того ж, у цьому будинку вдосталь природного світла.
Девід роздумує над цим, киває.
– А у твоїй квартирі достатньо світла? – запитую я.
– Нормально.
Тепер моя черга кивнути.
– Якщо знайдеш там ще якісь Едові проекти, просто дай мені знати. Я їх зберігаю.
Чую, як чвяхнули дверцята Панча, бачу, як він прокрадається на кухню.
– Дуже вдячна тобі за все, що ти для мене робиш, – продовжую я, хоча розумію, що вже втратила момент, він рухається в напрямку дверей до свого підвалу. – Допомагаєш зі… сміттям, і по дому, і все інше. Ти – мій рятівник, – незграбно додаю я.
– Авжеж.
– Якщо тобі неважко, ти б міг когось покликати щодо стелі…
– Авжеж.
Раптом Панч застрибує на стіл кухонного острова,[115] який зараз опинився між нами, та випльовує щось із пащі. Я придивляюся.
Мертвий пацюк.
Я відскакую. Не без задоволення бачу, що Девід також здригнувся. Пацюк невеличкий, із жирною шерстю й темним черваком хвоста; його тільце геть зім’яте.
Панч із гордістю дивиться на нас.
– Фу-у, – гримаю я на нього. Кіт підіймає голову.
– А він його добряче помордував, – каже Девід.
Я розглядаю пацюка.
– Це ти зробив? – запитую я Панча раніше ніж усвідомлюю, що опитую кота. Він хутко зістрибує з острова.
– Ти поглянь, – видихає Девід. Підіймаю на нього очі: з іншого боку острова він нахилився вперед і виблискує очима.
– Його можна десь поховати? – запитую я. – Не хочу, щоб він гнив у смітті.
Девід прокашлюється.
– Завтра вівторок, – каже він. День вивозу сміття. – Я його зараз винесу. Маєш газетку?
– Їх хоч хтось зараз виписує? – Вийшло різкіше, ніж я хотіла. Швидко продовжую. – Маю поліетиленовий пакет.
Знаходжу один у шухляді. Девід простягає руку, але це я й сама можу зробити. Вивертаю пакет, запхнувши в нього руку, вільною рукою обережно хапаю труп і вкладаю на вивернуте дно. Тілом пробігає дрібний трепет.
Обгортаю пакет навколо пацюка й затягую згори стрічку. Девід забирає його, відчиняє контейнер для сміття під островом і кидає туди мертвого пацюка. Спочивай із миром.
Він саме витягає більший сміттєвий пакет із контейнера, коли знизу починає долинати шум: співають труби, стіни гомонять між собою. Душ.
Я дивлюся на Девіда. Він нічим не виявляє занепокоєності; натомість спокійно зав’язує пакет і закидає його собі на плече.
– Я СКАЧАТЬ
115
На кухнях великої площі «островом» називають центральний стіл, усередину якого вбудовано додаткові мийку і плиту. (