Название: Minevikust olevikku
Автор: Jaan Mikweldt
Издательство: Eesti digiraamatute keskus OU
Жанр: Современная зарубежная литература
isbn: 9789949956784
isbn:
Kahro näost oli võimatu välja lugeda, jäi ta seda uskuma või mitte.
"Kas te olete kokku puutunud ka oma abikaasa esimese naisega?" esitas ta järgmise küsimuse.
"Üksnes põgusalt, ta elab nüüd ju välismaal."
"Ja lapsed? Esimesest abielust oli tal kaks last nagu ma mäletan?"
"Jah, tütar aitab Tõnist valimiskampaania juures, poeg on noorem, õpib gümnaasiumis. Ta elab vanaema juures ja…"
"Ma tahan teada, mis siin toimub!" kõlas korraga terav hääl kui piitsaplaks. Kadi ja ajakirjanik lausa hüppasid oma istmetel ning pöördusid ühekorraga ukse poole vaatama.
Lupus in fabula! Seal seisis Tõnise tütar Thalia Marleen ning paistis olevat üpris tige.
2
"Mida see tähendab?" pöördus Thalia Marleen kulmu kortsutades nüüd juba otse Kadi poole. Too, ehkki küsijast kaks aastat vanem ja au poolest isegi ta võõrasema, tundis end korraga kui pahandust teinud kooliplika.
"See… see ei tähenda midagi!" puterdas ta ja oleks äärepealt püsti hüpanud. "Ära mõtle, et… Saa tuttavaks, härra Kalle Kahro Sõnumite juurest, ta teeb minuga intervjuud!"
Korrespondenti ei õnnistatud isegi pilguga, rääkimata juba käesurumisest.
"Kahro! Sõnumid! Just selles asi ongi! Mitu korda ma olen rääkinud, et nii soliidne erakond kui isa oma, ei anna mingit teavet ega intervjuusid igasugustele kahtlastele väljaannetele!"
"Aga Sõnumid ei ole ju…" alustas Kadi, kuid Thalia Marleen katkestas teda poolelt sõnalt.
"Kahtlemata, kahtlemata, kuid neid asju aetakse omavahel! Ma sooviksin…"
"Asi on selles, et nagu isegi teate, toetab Sõnumid teie abikaasa vastaspartei poliitilist joont," sekkus nüüd Kahro ise, demostratiivselt Thalia Marleeni poole selga pöörates. "Sellest piisab, et mõnede Eesti Eest erakonna kitsarinnalisemate liikmete silmis sopaleheks muutuda!"
"Ehk seletate lähemalt, keda te kitsarinnaliste all silmas peate?" astus Thalia taas esile.
Kahro muigas.
"Nagu näha, tunnete teie end sellest väga puudutatuna. Ma vabandan, kuid nüüd on mul viimane aeg minema hakata!" pöördus ta taas Kadi poole. "Tänan teid meeldiva koostöö eest, intervjuu oli hea ning ma ei taha seda lõpetada tragikoomilise stseeniga, kuidas politsei mu välja viskab. Siin on mu visiitkaart, loodetavasti kohtume taas kunagi!"
Thalia surus küll vist lausa hambad risti, kuid suutis siiski end vaos hoida. Alles siis, kui välisuks oli korrespondendi taga kinni langenud, lõi ta käed puusa ning heitis Kadile pilgu, mis sundinuks küllap ka inimsööja tiigri puu otsa pagema.
"Nii! Väga tore! Mina näen aastaid vaeva isa karjääri nimel, viimased kaks kuud pole mul olnud öö ega päeva vahet, nüüd aga purustab üks kuulsusejanus idioot kogu mu töö tunni ajaga!"
Kadi tõmbus turri.
"Eeldan, et selle kuulsusejanus idioodi all pead sa silmas mind! Kõigepealt pean ma paluma, et sa selliseid väljendeid rohkem ilmaasjata ei loobiks ning seejärel ehk selgitaksid mulle, mis õieti lahti on!"
"Tema küsib veel, mis lahti on!" Thalia tõstis käed ahastava žestiga taeva poole nagu Hekabet kehastav harrastusnäitleja. "Juba su küsimus iseenesest näitab, kui juhm sa tegelikult oled! Mõnes mõttes on see isegi kasulik, muidu hakkaksin sind juba tahtlikus saboteerimises kahtlustama!"
Kadi hingas sügavalt sisse, et end rahulikuks sundida.
"Lõpeta, aitab juba sellest vahutamisest!" sõnas ta siis. "Vaatamata sinu arvamusele suudan ma siiski oma tegude ja sõnade eest vastutada ning kinnitan, et ei öelnud midagi kriitilist või midagi ebakohast ei sinu isa ega ta poliitilise programmi kohta!"
"See veel puuduks!" turtsatas Thalia mitte põrmugi leplikumalt. "Asi on intervjuus endas, isegi sina peaksid teadma, et Sõnumid on Õitsengupartei hääletoru. Meie suhtleme ainult soliidsete väljaannetega nagu Uudised!"
"Mis on Eesti Eest hääletoru!" lõpetas Kadi tema eest. "Tavalugeja jaoks pole sellel mingit olulist vahet, võib-olla on isegi parem, kui meie kohta ilmub midagi ka vastaspoole lehes!"
"Ilmub!" Thalia kõverdas põlglikult huuli. "Loomulikult ilmub! Mõni samasugune paskvill, nagu eelmisel nädalal isa enda kohta oli! Või lootsid sa äkki kiidulaulu, naiivseke nagu sa oled? Ja kelle käest! Kahro on ju teadagi – kui kedagi tahetakse põhjalikult mõnitada ja porri trampida, antakse ta Kahro hoolde! Sinul on ta juba ammu silma peal pidanud, teatasin talle küll, et sa mingeid intervjuusid ei anna…"
"Ah see olid siis sina!" hüüatas Kadi tahtmatult. "Nojah, kes muu võibki mind pidada väikeseks lapseks, kes ise enda eest seista ei oska!"
"Sa tahad öelda, et sa teadsid, et talle on kohtumine ära öeldud, aga ikkagi otsustasid staaritsema hakata!" Thalia nimetissõrm tõusis ja sihtis kui püstolitoru Kadile otse rindu. "Midagi sellist…"
Nüüd Kadile piisas. Lause lõppu ära ootamata tõusis ta ja astus köögist välja.
Neetud! Kuidas julgeb see alles ülikooli lõpetanud plikatirts käituda temaga nagu eelkooliealisega! See, et Tõnis teda mõnikord tõepoolest lausa lapsena kohtleb, ei anna ta tütrele õigust sama teha! Otsustada tema eest, kellega ja kas ta üldse suhelda tohib! Hüpata talle peale võõra inimese, veelgi enam, ajakirjaniku ees!
Mõnda aega lõbustas Kadi ennast unelmatega vanadest muinasjutulistest aegadest, kus võõrasemad võisid võõrastütreid nõgesesärki riietada või tuha seest läätsi (parem küll hästi peenikest tangu) otsima saata. Siis pöördusid mõtted tagasi tänase kohtumise juurde.
Kahro on tegelikult täitsa sarmikas mees ning nii originaalset meetodit tema jutule pääsemiseks pole varem küll keegi kasutanud. Ronida aknast sisse, maikellukesed hambus, ning asuda võõras köögis peremehetsema! Aga kui Thalia oleks tulnud tunnikese-poolteist varem, jõudnud kohale enne teda? Küllap istunuks mees juba arestikambris ning sepitsenuks mõnd eriti vihast artiklit Tõnis Tombre ja tema tütre kohta! Kadi muigas.
Aga teisest küljest, mis siis, kui Thalial ongi õigus, kui Kahro tahtiski koguda materjali vaid mingi räpase paskvilli jaoks? Mis seal salata, Thalia on tõesti nendes asjades kogenum, tema aga võis oma jonniajamisega endale kaela tõmmata suure jama! Meeleheitlikult lasi ta mälust läbi libiseda enda ja Kahro jutuajamise sisu. Ei, tundub, et ta ei rääkinud midagi liigset! Kuid samal ajal on ju teada, kui pea peale võidakse mõned süütumadki fraasid pöörata! Oi, küll Thalia siis parastab! Huvitav, kuidas käituks Tõnis? Vihastaks? Või ohkaks ja vangutaks pead nagu üleannetu lapse puhul?
Põrgusse! Muretseda ei tasu enne kui õnnetus käes! Loodetavasti on Kalle Kahro siiski aumees! Kadi raputas juukseid, nagu saaks ta end sel moel muremõtetest vabastada ja sirutas käe raamatu järele.
Üle poole lehekülje ta siiski lugeda ei suutnud. Vestlus ajakirjanikuga painas teda ikka veel, mehe küsimused ja ta enda vastused tiirutasid peas ringiratast.
Miks küsis Kahro tema ja Tõnise tutvumise, nende suhte kohta? Kavatseb ta kujutada teda, Kadit, lihtlabase õnnekütist СКАЧАТЬ