Название: Peeglite linn. II raamat
Автор: Justin Cronin
Издательство: Eesti digiraamatute keskus OU
Жанр: Научная фантастика
isbn: 9789985340271
isbn:
„Mitu korda nad on seda vaadanud?” küsis Carter.
„Oh, päris palju.”
„Kui ma poiss olin, siis näidati televiisorist vist umbes pool aega seda filmi. Ma kartsin nii, et see võttis mul mõistuse peast.” Carter pidas vahet. „Film meeldis mulle siiski alati.”
Nad täitsid maasturi kütusekanistritega. Pakiruumis kössitasid plastkastid varustusega, mille Greer oli kaasa võtnud – seal olid köied ja tali, vurrliigendiga varustatud võrk, mutrivõtmed, tekid ja lihtne puuvillane kittel.
„Ma oleksin õnnelikum, kui Sara ka kaasas oleks,” ütles Peter. „Tema teab meist kõikidest paremini, mida ette võtta.”
Greer vinnas ühe kanistri üle päraluugi. „Praegusel hetkel ei ole see hea mõte. Inimeste arvu tuleb võimalikult väiksena hoida.”
„Me peame asundustesse teate saatma,” rääkis Peter Apgarile. „Inimestel on tarvis varjule minna. Keldritesse, siseruumidesse ja igale poole, kuhu nad saavad. Hommikul me võime saata sinna autod, kes toovad neid tagasi nii palju kui võimalik.”
„Ma kannan selle eest hoolt.”
Peter heitis pilgu Chase’i suunas. „Ford? Juht oled nüüd sina.”
„Sain aru.”
Peter pöördus uuesti Apgari poole: „Minu poeg ja tema perekond…”
Kindral ei lasknud tal lõpuni kõnelda. „Ma astun raadio teel ühendusse üksusega Luckenbachis. Me saadame sinna mõned mehed.”
„Calebi krundil on varje.”
„Ma annan selle edasi.”
Greer ootas rooli taga, Michael oli haavlipüssiga tema kõrval. Peter istus taha.
„Hakkame sõitma,” ütles ta.
Kell oli 18.30. Päike pidi loojuma kahe tunni pärast.
54
Sara ja Hollis näitasid head aega. Nad olid sisenenud piirkonda, mida kõik kutsusid Praoks – see oli lõik tühja teed Ingrami ja Hunti linnakese vahel. Nüüd sõitsid nad rööbiti madalates kohtades meeldivalt vuliseva Guadalupega. Lopsakate tammepuude võra ulatus tee kohale; siis jõudsid nad avatud teelõiguni ja madalal asetsev päike paistis neile näkku, selle järel aga tulid uued puud ja vari.
„Minu arvates vajab see vennike puhkust,” ütles Sara.
Nad tulid sadulast alla ja juhtisid hobused jõe äärde. Hollise mära langetas kaldal seistes oma pika koonu kõhklusteta vette, kuid ruun näis kõhklevat. Sara võttis saapad jalast, keeras püksisääred üles ja talutas ta madalikule jooma. Vesi oli imemõnusalt külm ja siledast lubjakivist jõepõhi jalgade all kindel.
Kui hobused olid janu täis joonud, lasksid Sara ja Hollis loomadel viiv aega ringi uidata. Nemad ise istusid vee kohale ulatuvale kaljueendile. Kallastel kasvas tihedalt taimi: pajusid, pekani-hikkoripuid, tammesid, prosoopisevõsa ja viigikaktuseid. Veelt peegelduvates valgusekiirtes tiirutasid õhtused putukad. Sadakond jardi ülesvoolu peatus jõgi korraks laias ja sügavas võrendikus.
„Siin maal on kõik nii rahumeelne,” ütles Sara.
Hollis noogutas, nägu täis rahulolu.
„Sellise asjaga oskan ma vist ära harjuda.”
Sara mõtles ühele paigale minevikust. See juhtus palju aastaid tagasi, kui tema ise, Hollis ja kõik teised koos Amyga ida poole Coloradosse rändasid. Theod ja Mausi selleks ajaks enam ei olnud, sest nad jäid sinna talusse, et Maus saaks lapse sünnitada. Nad ületasid La Sali mäed, laskusid laia kõrge rohu ja sinitaevaga orgu ning tegid peatuse, et puhata. Taamalt paistsid Kaljumägede tipud, mida kattis lumi, ehkki õhk oli senimaani veel mahe. Sara koges vahtrapuu varjus istudes üht tunnet, mida ta ei olnud varem tegelikult kordagi läbi elanud – ta tajus maailma ilu. Sest maailm oli tõepoolest ilus. Puud, valgus, rohu liikumine tuules ja mägede säravad jäised nõlvad – kuidas ta ei olnud neid asju varem märganud? Ja kui oligi, siis miks olid nad paistnud talle teistsugusena, tavalisemana ja mitte niivõrd eluküllasena? Ta oli Hollist armastama hakanud ja sai sõpradest ümbritsetuna – Michael oli küll nagu mängulooma embav laps püssi rinnal hoides magama jäänud – vahtra all istudes aru, et Hollis ongi selle põhjus. Armastus ja ainult armastus oli see, mis tema silmad avas.
Конец ознакомительного фрагмента.
Текст предоставлен ООО «ЛитРес».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на ЛитРес.
Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.
1
Tõlkinud Georg Meri – siin ja edaspidi tõlkija märkused.
2
Charles Dickens, David Copperfield, tõlkinud Lia Rajandi ja Marta Sillaots.